Хафез
О, ела! Съдбата наша…

Превод от персийски (фарси): Йордан Милев, 1969

chitanka.info

О, ела! Съдбата наша

няма здрав основен зид.

Всемогъщ закон ни води

в този жребий ветровит.

И за мен е близък всеки

с благороден нрав — отвеки

във гръдта си с дух свободен —

без вериги и без щит.

Ала вчера с глас небесен

чудни вести ми донесе

ангелът Суруш и тръгна

с мен към виното честит.

Браво на сърцето, дето

се е влюбило! И ето:

само то от нас ще махне

мъката като гранит.

Ах, сокол, летящ далече

в синята небесна глетчер,

в мъката на долината

да не кацнеш в примка свит.

Да не кацнеш! И защо ли?

Гордите небесни воли

претворяват твойто име

горе в златния зенит.

Слушай мен: не с реч лукава

да вървиш в пътека права

ще ти дам съвет — от старец

съм го слушал с поглед впит

„Не роптай от свойта участ

при какъвто да е случай —

с радост или мъка дните

имат кратък смисъл скрит.“

Справедливост ти напразно

не търси с излишен разум —

тази поетична дума

е навярно само мит.

Как ще имаш вяра свята

и на розата, когато

шиповете й се вбиват

в твоя поглед, в твоя бит!

Но защо, бездарник малък,

на Хафез завиждаш жалък?

Своя дар той взе от бога!

И затуй е знаменит.

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.